Dr. Zheleznova-Burdukovskaya...
Jeg er lei av å måtte forklare deg at Roman Godfrey får genterapi
- på grunn av en sjelden nyresykdom. - Jeg vet det, jeg er her for å hjelpe deg.
Nok en gang - det setter jeg pris på,
men din tilstedeværelse er helt unødvendig.
- Men jeg kan være til hjelp. - Ja, et annet sted.
Du ligger etter med dine andre oppgaver.
Anklagen er falsk.
Din spesielle forespørsel er under utvikling.
- I mellomtiden... - Du setter tålmodigheten min på prøve.
Og du oppfører deg irrasjonelt, doktor.
Jeg foreslår at du slutter å sette spørsmålstegn ved min autoritet.
Jeg finner meg ikke i det, er det forstått?
Gå nå, før jeg mister likevekten.
Ja vel, doktor.
Sikkert at du vet hva du gjør, doktor Pryce?
Det er faktisk veldig enkelt.
Dine organer og ditt vev reverseres til stamcellestatus, én etter én,
og så redifferensieres de til friske, menneskelige organer,
lutret for retrovirusfragmentene som forårsaker upirisme.
Snart kan du forlate upirenes verden,
og innta din plass i menneskenes verden.
Det er mulig du vil føle mildt ubehag.
Men nervesystemet ditt er konfigurert på en slik måte at det er så godt som
umulig for enhver bedøvelse å lindre ubehaget.
Og du må være ved bevissthet og kunne reagere i løpet av behandlingen.
Er det ikke noe du kan gjøre for å kontrollere smertene?
Tenk på noe gledelig.
FJERNING AV RETROVIRUS
Nesten ferdig. Du klarer deg strålende, Roman.
Hva er det der?
Det er en oppløsning bestående av jeger-søker-prioner
med en raskt oscillerende pH-faktor som går langt hinsides
syrer og baser med 60 sykluser per sekund.
Jeg tror du vil finne det svært forfriskende.
PRIONINNSPRØYTING
Den første behandlingen gikk ekstremt bra.
Nå er det kun fem igjen.
Released on www.DanishBits.org
En umoden thomsongaselle drikker, uvitende om at en fire meter lang
Crocodylus suchus, også kalt afrikansk ørkenkrokodille, nærmer seg.
Og denne fyren vil ha middag.
Med et bitt på over 350 kilo per kvadratcentimeter,
er den unge gasellens skjebne avgjort,
- dens død blir rask og blodig. - Sånn fungerer verden.
Pokker.
- Når vi kommer tilbake, får vi se... - Jeg er sent ute.
Den store vampyrflaggermusen, som var trodd å være utry...
Hvert øyeblikk uten deg vil føles som tortur.
Du overlever nok.
- Ha det, Peter. - Ha det.
Du burde spise ordentlig frokost. Det er dagens viktigste måltid.
Søren heller. Chasseur er her igjen. Bilen hans står utenfor.
Ta det med ro. Jeg sa jo at jeg avtalte med Fazedin-brødrene...
at de skal si at vi spilte boccia sammen i går.
- De ble tatt for fem dager siden. - Hvem vet vel det?
Den sanne kriger flykter i dag så han kan slåss senere.
Fant du noe?
Når snakket du med moren din sist?
Jeg så henne i går. Hun skulle overføres til et annet fengsel.
Det gikk ikke helt som planlagt, gjorde det vel?
Transportbilen ble funnet ved siden av veien.
- Moren din var borte. - Hva for noe?
Da får du søren meg finne henne!
Det står på listen min.
Alle liker å gjøre noe spesielt for moren sin i ny og ne.
Jeg nøyer meg som regel med å kjøpe blomster,
men så er ikke moren min ettersøkt for flere alvorlige lovbrudd, heller.
- Hva er poenget ditt? - Jeg trenger ikke å forfølge
denne jævla smørja med særlig energi akkurat nå.
- Jeg har nok som det er. - Hva vil du med meg?
Finner du ut noe angående søsteren min, så kommer du til meg.
Vi skal samarbeide, ikke sant?
Og hvis jeg finner ut at du har holdt noe tilbake,
setter jeg himmel og jord i bevegelse for å kødde med deg. Forstått?
Ja da, forstått.
Jeg vet nøyaktig hva du er.
- Og hva er det? - Et middel til et mål.
Dr. Zheleznova-Burdukovskaya. Vær så god, kom inn.
Spasibo, Mrs Godfrey.
Skål for din helse, Mrs Godfrey.
Hva gir meg den glede?
Pryce tror jeg er dum nok til å tro på løgnene hans.
Han behandler meg som lort. Men jeg vet sannhet.
Hva er sannheten?
Er du klar over, Mrs Godfrey, at din sønn
mottar spesiell medisinsk behandling av dr. Pryce?
- Hva feiler det ham? - Som jeg trodde.
Ingen har ikke fortalt deg ingenting.
Mrs Godfrey, du vil kanskje synes at det neste jeg forteller deg
- er svært sjokkerende. - Det tviler jeg på.
Hva den gode dr. Pryce ikke innser, er at
jeg vet at han har gått med på å hjelpe Roman
å bli kvitt sin upirisme for evig tid.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Da jeg var en ung apparatchitsa,
tok jeg mine studier ved Murmansk- instituttet for avansert genetikk,
der jeg identifiserte folk av deres slag
ved et arvelig N4P-retrovirusavvik.
Det bøndene kalte...
"De blodhungrige."
Asylene var fulle av dem.
Det var kun ved hjelp av observasjon
og litt snoking, at jeg innså
at du og din sønn tilhører denne stammen.
Vet Pryce at du er her? Var det han som fikk deg til å gjøre dette?
Pryce er...
Han er en hund som spiser sin egen avføring og tror det er indrefilet.
Hva vil du ha? Penger? Er det det du er ute etter?
Jeg vil ikke ha pengene dine.
Jeg kan være til stor hjelp for deg.
Og en dag vil du gjøre meg tjeneste.
En tjeneste som stemmer overens med størrelsen på din takknemlighet.
Pryce undervurderer meg grovt.
Galina Aleksandrovna Zheleznova-Burdukovskaya
lar seg ikke lure.
Jeg finner veien ut selv.
Nå sover hun.
Det hjelper å synge for henne.
Jeg vet dette er en... det er en merkelig situasjon,
men jeg tenkte at vi to kanskje kunne... jeg vet ikke helt,
hjelpe hverandre litt mer og være litt blidere mot hverandre, kanskje?
Jeg spurte ikke om denne jobben, hurpe.
- God morgen, Olivia. - Hva er det du gjør med sønnen min?
Olivia...
Roman har gått i gang med en heller radikal livsstilsforandring.
Han utsletter alle fysiske spor av sin upirisme.
Får en upir-fjerning, om du vil.
- Fra deg? - Ja.
Hvorfor i all verden vil han gjøre noe sånt?
Jeg ante ikke at jeg oppdro slik en idiot.
- Hvordan kan du gjøre dette mot meg? - Jeg gjør det ikke mot deg.
Jeg gjør det for deg. For oss.
Roman har bestemt seg for å kaste vekk sin største styrke.
Han blir like medgjørlig som en kattunge. Mye, mye enklere å kontrollere.
Og la oss kalle en spade for en spade. Han avskyr deg med hele sitt vesen.
- Du gikk bak ryggen min! - Jeg ville ikke gjøre deg opprørt.
- Jeg vet hvor følelsesladet du har vært. - Ikke våg å snakke ned til meg!
Du har med vitende og vilje skjult sannheten.
Har du tenkt over at fremtiden kanskje
ikke lenger er tilknyttet Roman? Ved å velge å bli menneske,
har han med vitende og vilje valgt å gjøre
fremskyndet bio-nedbryting til en del av sine egne gener.
- Hva? - Å dø, Olivia,
innen den normale levetiden til en dødelig.
Alt du har kjempet for å unngå.
Det er jo bare helt på trynet.
Kanskje det er på tide å forestille seg en verden uten Roman.
Jeg dreper ikke barna mine...
lenger. Jeg har forandret meg.
Jeg antyder bare at, kanskje det er barnebarnet ditt
du burde konsentrere deg om nå.
Å, tror du ikke jeg har tenkt på henne? Tror du jeg er et monster?
"Hvis du stirrer lenge inn i avgrunnen, stirrer også avgrunnen inn i deg."
Om han er villig til å lemleste seg selv, gjør han kanskje det samme med barnet.
Jeg tar meg av Roman.
Barnebarnet ditt er nøkkelen til din ætts overlevelse.
Hun er fremtiden din.
For en hyggelig overraskelse, madam. Kom inn.
Takk, Conway.
- Er Roman her? - Nei.
Vet du når han kommer tilbake?
Nei, ma'am.
Jeg har kommet for å se barnebarnet mitt. Kan du hente henne for meg?
- Beklager, det kan jeg nok ikke gjøre. - Å, herregud, Conway! Hvorfor ikke?
- Jeg har fått strenge ordre. - Du skuffer meg.
Kanskje du kunne ombestemme deg i lys av vårt... vennskap gjennom mange år.
Hva gjør du her?!
Du fikk ordre om ikke å slippe henne inn!
Det er i orden. Jeg hadde nettopp en meget opplysende samtale med Pryce.
Jeg vet nøyaktig hva du holder på med. Jeg kan bare ikke skjønne
- hvorfor du gjør det. - Jeg har ikke tenkt å leve
livet mitt som en parasitt.
En patetisk, gravende, kvasi-menneskelig flått.
- Du er hjerteløs. - Det er arvelig.
Roman, jeg vet jeg ikke har vært en perfekt mor...
Hvis du noensinne kommer tilbake hit, blir det ikke tungen din jeg river ut.
Det blir lungene dine.
Conway, kan du vise denne kvinnen døren?
Jeg finner veien ut selv.
Madam, kan jeg få et ord med deg?
Du har rett til å vite det. Rett til å vite det.
- Rett til å vite hva da? - Ei billig tøyte, er det hun er.
- Hvem? - Kommer på døra
med en skrønehistorie om at hun har vært i en bilulykke.
Sniker seg inn i husstanden og så... rett opp i din sønns seng.
Og hvor er hun nå, denne billige tøyta?
Hvem vet? Hun kommer og går som hun behager.
Hun har ranet til seg min rolle. Den lille hora har tatt over stellet av babyen.
Oppfører seg som om hun er barnets mor.
Oj.
Hva heter hunden din? Kan jeg få klappe ham?
Zdrastvuite, doktor. Du ville se meg?
Ja, doktor. Jeg har blitt gjort oppmerksom på at sensitiv informasjon
slippes ut fra vår institusjon.
Hvis så er tilfelle, kan jeg forsikre deg om at jeg vil finne den ansvarlige
og gi dem en passende straff.
Da jeg ansatte deg, eller smuglet deg ut av Basra
og ga deg ny identitet, visste jeg at du var en bulldogg.
Men det var meningen at du skulle være min bulldogg.
Jeg gjetter på at du løper rundt med sladder.
Jeg ikke vet hva dette snakket er om hunder og sladder.
Du er en aktverdig vitenskapskvinne, doktor. Helt briljant.
Men også grådig, falsk og slu.
Trodde du virkelig at jeg ikke ville få vite at du besøkte Olivia i dag?
Jeg visste hvor du var på vei før hun gjorde det.
Jeg holder øye med deg, Galina.
Dag... og natt.
Hvis jeg ga disse til Interpol,
ville det skape stor interesse rundt det faktum
at fiksjonen kjent som...
"Galina Alexandrovna Zheleznova-Burdukovskaya"...
i virkeligheten er Alyona Ivanovna Petyomkina-Zosimova.
Hvem skal få leve og hvem skal dø?
Praktisk sett, "Galina", eksisterer du ikke lenger utenfor disse veggene.
Gjør meg sint én gang til, og hele verden får vite hvor monsteret
kjent som "Alyona Smertelnaya Sterva", befinner seg.
Dødens tispe.
Og du ville bli arrestert for å ha gitt ly til en forbryter
som har vært ansatt av en av USAs erklærte fiender.
Jeg tror det anses som landsforræderi. Som straffes med døden.
Så du forstår, doktor, truslene dine virker svært tomme.
Hvis det ikke var noe mer...
Én ting til.
Det har blitt sagt at, i palasskjelleren i Bagdad,
så ble fiender av staten matet inn i en flishugger
av kompisene dine, Uday og Qusay.
Hvis ofrene ble sett på med velvilje, ble de matet med hodet først.
Hvis ikke - beina først for å forlenge lidelsen.
Jeg har ofte lurt på hvordan det må føles.
Peter!
Hvem er alle disse folka?
Bare noen venner som er ute og farter.
Å, kom igjen, Peter! Du må ha det litt moro av og til.
Det finnes en tid og en hensikt med alt under himmelen.
Så blondina dumpa deg. Det gjør ikke noe.
Er du heldig, får du deg et ligg i kveld.
Sett i gang!
Ding-dong!
Det der er firmenningene dine, Yanko og Loisa.
De er i bruktbilbransjen. Hogg i vei, hvis du skjønner hva jeg mener.
Det der er Shandor Bibinkian,
den største importøren av kaspisk belugakaviar i hele Midtvesten.
9000 dollar per kilo,
og han danker ut all den billige dritten herfra.
Amerikanere er griser. De smaker ikke forskjell.
Det er ekssvogeren min, Boiko. Han er tannlege.
- Og? - Og hva da?
Han har en veldig ålreit praksis i Scranton.
Dette er folket ditt, Peter. Dette er slekta di.
En vakker dag, når du er klar, vil du komme tilbake dit du hører hjemme.
"En liten gutt.
Han heter Fred.
Hans stolthet...
og glede.
En blank slede."
"En lit... liten gutt.
Han heter Fred."
Du har fest. Jeg prøvde å ringe deg.
- Gjorde du? - Ja, jeg fikk ikke tak i deg,
så jeg tenkte jeg kunne stikke innom. Vi har jo ikke snakket etter, du vet...
- Jeg valgte åpenbart feil kveld. - Nei da, det er ikke feil kveld.
Det finnes ingen feil kveld.
- Har du lyst til å komme inn? - Ja.
- Er dette vennene dine? - Nei.
- Kom inn, vi feirer! - Hva feirer dere?
Trenger du en grunn til å feire?
Jeg kunne faktisk ha godt av en fest akkurat nå.
- Peter. - Hva?
Sett deg.
Vis dette fettberget hvem som er sjef.
Vis ham hva en Rumancek er laget av.
Veddemål på ti dollar!
Hva er oddsen? Ingen som vil vedde?
Ja da, ja da.
Miranda, møt Loisa.
Loisa? Er ikke det et jentenavn?
Det er som min onkel Farley pleide å si:
"Det handler ikke om hvordan man gjør noe, men at man får det gjort."
- Og hva gjorde han? - Han slapp en lecablokk på foten sin.
Og han fikk uføretrygd resten av livet.
Jeg er mektig tørstig.
TVANGSSALG OFFENTLIG AUKSJON!
"Sleden er blå."
Dette er fint.
Vennene dine er morsomme.
Jeg liker dem.
De... de snakker bare masse kødd,
men ikke bare masse kødd. Skjønner du hva jeg mener?
Jeg tror det.
På én måte masse kødd,
men ikke så masse kødd. Stemmer?
Ja.
De virker lykkelige.
De fleste av dem eier ikke nåla i veggen.
Jeg vet hvordan det er.
Foreldrene mine kasta meg ut da jeg var 16.
Jeg solgte aldri kroppen min,
men... jeg gjorde masse snåle greier for å overleve.
Jeg pleide å selge blodet mitt.
Fikk ikke særlig bra betalt, men...
jeg liker tanken på at det finnes masse mennesker som går rundt
med mine celler inni seg. Som om...
kanskje jeg hjalp noen syke folk. Skjønner du?
Bilen din er klar i morgen.
Eller, i det minste så klar som den noen gang kommer til å bli.
Jeg "mistet" fakturaen bak pulten til Templar.
- Kommer han ikke til å få greie på det? - Nei da.
Takk.
Denne byen er bare så...
Jeg må komme meg videre, skjønner du?
Ja, jeg skjønner.
Send meg et postkort når du kommer fram.
Klart.
Ta meg med til rommet ditt.
Det er for mange folk her ute.
Unnskyld meg. Sorry.
Tråkka jeg på fjeset ditt?
Jeg tror jeg tråkka på fjeset til den fyren.
Er det noe i veien?
Gråter du?
Hvordan føles det? Si meg hvordan det føles!
Hva med dette? Hva med mora di? Din lille kødd!
Hvordan føles det, din lille dritt?
Vil du ha mer...
Nei!
Jason!
Unnskyld.
- Shelley, kom deg inn! Kom deg inn! - Onkel...
Å, herregud. Herregud.
Hallo? Hallo?
Norman. Det er sent.
Du er den siste personen jeg hadde forventet...
Pokker heller, Pryce, kan du ikke for én gangs skyld
holde kjeft og høre etter?
Jeg holder kjeft og hører etter, ifølge dine instruksjoner.
- Snakk raskt, før jeg bestemmer meg for... - Jeg har Shelley.
- Herregud. Hvordan er det med henne? - Hun er i live og trygt forvart
for øyeblikket. Hør her, hun er skadet og trenger hjelp.
Det blir en helvetes smørje hvis vi ikke handler raskt.
Jeg forstår, Norman.
Møt meg ved Det hvite tårn. Bruk serviceporten.
Jeg stenger av overvåkingssystemet, og så flytter vi henne
til en høysikkerhetssuite.
Hvor alvorlig er skadene?
Ikke noe den store og grusomme Pryce ikke kan takle.
Jeg har prøvd å finne ut hva slags lureri det er du driver med.
Jeg driver ikke med noe lureri.
Tror du det er min stil å ankomme via bilulykke, og så pule meg gjennom byen?
Du ligger med Roman.
Det har ikke du noe med.
Jeg skal fortelle deg hva jeg tror det er som foregår her.
Jeg tror ikke det var noen bilulykke.
Er du helt gal, eller?
Jeg kjenner igjen en svindel.
Du finner deg en stakkars, liten, rik gutt,
parkerer bilen din foran huset hans,
og så får du partneren din til å krasje inn i den.
Skal vedde på at du ikke var inni bilen, engang.
- Jeg har ingen partner. - Du banker på hos den rike gutten:
"Å, jeg fikk et skrubbsår i pannen. Det har vært en forferdelig ulykke."
Han lar deg bo hos seg, og så sniker du deg opp i senga hans,
og gir ham noen numre han aldri har opplevd maken til.
"Å, kjekken! Å, du er så stor!
- Å, jeg kommer så utrolig..." - Drit og dra!
"Jeg kommer til å eksplodere!"
Du får ham til å bli helt gira,
og så leter du etter en du kan gjøre ham helt sinnssykt sjalu med.
Og der er du veldig heldig.
For du finner deg en fyr med sjelfulle øyne,
som helt tilfeldig jobber på bilverkstedet.
Så du utnytter den godtroende verkstedgutten. Det er nesten for lett.
Men det du ikke vet, er at det er to ting du ikke vet.
Én - Roman er en vanvittig ond dritt
som du ikke engang kan begynne å forstå.
To - Peter har et ømt hjerte og en kusine som er glad i ham,
og hvis du sårer ham, kommer jeg til å gjøre deg så mye vondt
- at du aldri blir bra igjen. - Jeg må gå.
Du så en sjanse og du tok den.
Jeg skjønner.
Tro meg, jeg har gjort mye verre ting.
Vi lever i en tøff verden, og vi må jo tjene penger.
Men du, lille venn, må nok gjøre det et annet sted.
Jeg forteller deg dette for ditt eget beste, Miranda.
Så dra og pakk sakene dine, sett deg i bilen,
og våg ikke å komme tilbake.
Ellers kommer dette til å ende veldig dårlig for deg.
Glødeorm, du har mistet gløden.
Men du har funnet stemmen din. Jeg er så stolt av deg.
Jeg ga aldri opp håpet.
Du er trygg nå. Ingen trenger å få vite at du er her.
Hvor er onkelen min?
Han samler familien din.
Du ser ikke særlig glad ut.
Selvsagt er jeg det.
Langt liv, Apemann. Langt liv sammen med meg.
Denne hånda, jeg liker den. Føles godt på...
- Hvor er Miranda? - Borte.
- Hva mener du med borte? - Jeg mener, ikke her.
Hvorfor stanset du henne ikke?
Stanset henne? Det var jeg som sendte henne på dør.
- Hvorfor det? - Hun utnytter deg, Peter.
Du ser det bare ikke.
Nå har du gått for langt, D.
Du vet at han knuller henne, ikke sant?
- Sa hun det? - Jeg håper hun er på vei
hvor enn hun tror hun skal, og ikke ser seg tilbake.
Selv om du har rett, må jeg i det minste si ha det.
Gi meg bilnøklene dine, D. Vær så snill?
Nei.
Vær forsiktig med kløtsjen.
Takk.
Ta denne.
Hvor har du vært?
- Jeg var sammen med Peter. - Peter?
Vi var på fest.
Og ja, jeg lå med ham.
Hvor skal du?
Jeg lekker som en brannhydrant. Jeg skal mate barnet ditt.
Med mindre du vil gjøre det selv.
Jeg savnet deg sånn! Kom her!
Så, så, så.
Skal vedde på at du aldri har kjent solen i ansiktet, engang.
Det skal jeg vedde på.
Det er bare ikke riktig.
Jeg bryr meg ikke om hva de sier.
Jeg tar deg med ut av dette gravkammeret.
- Hva kan jeg gjøre for deg, Roman? - Det føles som om jeg holder på å dø.
Det renner tykk, gul verk ut av øret mitt.
Det er bra. Kroppen din renser seg.
Du holder ikke på å dø. Det er som cellegift, du reagerer på behandlingen.
En del av deg dør, mens en annen del blir gjenfødt.
Det renner tykk, gul verk ut av øret mitt!
Du sa det. Hør her, Roman, ingen sa det kom til å bli
en dans på roser.
Sånn, ja.
Kom her.
Hei, vennen.
Hva skal vi kalle deg, lille frøken?
HEMLOCK GOSPELMISJON FØLES LIVET HÅPLØST? VI KAN HJELPE
Jeg føler ikke at livet er håpløst mer, når jeg er sammen med deg.
Kan noen åpne døren?
Hvor er hun?
Miranda! Miranda!
- Hva feiler det deg? - Jeg aner ikke.
Du fortalte ikke at du hadde en baby.
Det er ikke min baby.
Det er Lethas.
Når hadde du tenkt å fortelle meg det?
Hva heter hun? Hva heter hun?
Nadia. Hun heter Nadia.
Her. Det betyr "håp".
Nadia.
Du er perfekt.
Jeg elsket moren din, vet du det?
Hun er trøtt. Og hun trenger å skiftes på.
Ser deg snart, Nadia, ok?
Jeg ville fortelle deg det, men du dro, og jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg trengte deg, og du dro fra meg.
Jeg visste faen ikke hverken ut eller inn.
Det gjør jeg fremdeles ikke.
Så dukket Miranda opp fra ingensteds hen, og det var...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal forklare det.
Jeg skjønner ikke. Hadde du tenkt å gjemme denne babyen for alltid?
Jeg hadde ingen plan.
Jeg har fremdeles ingen plan. Det er fortsatt veldig mye du ikke vet.
Det er ok.
Vi har tid nok.
Hvor ville vi vel ha vært uten hemmelighetene våre?
Du ble bedt om å miste din menneskelighet.
For å kunne få den tilbake.
Og du greide det ikke.
Du var svak.
Ego te absolvo.
Hvil godt, broder.
"Kanskje det er slik at, når vi ikke lenger vet hva vi skal gjøre,
så har vi kommet til vårt egentlige arbeid.
Og når vi ikke lenger vet hvor vi skal ta veien,
så har vi kommet til vår egentlige reise.
Et sinn som ikke er forvirret, er ikke engasjert.
Det er den kronglete bekken som synger."
Jeg har alltid vært glad i det diktet.
Jeg har aldri før møtt noen som dere to.
Sårede, modige...
latterlige, snåle.
Du har et viltert hjerte, Peter.
Du river deg selv i stykker innvendig.
Og du kommer nok til å dø lenge før tiden.
Du er helt utrolig.
Roman Godfrey...
født til å bli konge av universet,
og på innsiden er du en såret gutt.
Du tror det er bedre at folk er redde for deg.
Men hjertet ditt gråter hele tiden.
I krig med seg selv.
Mørk som kjærlighetens innside.
Jeg greier ikke slutte å tenke på deg.
Jeg må være gal hvis jeg ikke setter meg i bilen og forsvinner.
Men jeg er gal...
og det blir jeg nødt til å leve med.
Kommer dere eller ikke?
Ripped and synced by DBRETAiL